Svartedauden

=Svartedauden=

http://www.forskning.no/artikler/2004/juli/1090833676.68

Svartedauden er forårsaket av bakterien [|Yersinia pestis] eller [|Pasteurella] pestis. Yersinia Pestis forårsaker byllepest og lungepest, og er en bakterie som ofte finnes på dyr, spesielt rotter. Det var på 1300-tallet at pesten rammet de svarte rottene, men rottene døde raskt ut, og da måtte de blodsugende loppene (som hadde bakteriene) finne noe annet å suge blod fra. Derfor sprang loppene over til menneskene.

Når det var bakterier som forårsaket byllepest, er det sannsynlig at svartedauden var dette. De som ble smittet fikk store blåsvarte byller rundt lymfeknutene i hals, lyske og armhuler. De syke fikk også høy feber, kramper, og de smittede døde etter 3-5 dager.

toc

Norge før svartedauden
I middelalderen var det ca. 540 000 innbyggere i Norge. De fleste innbyggerne tilhørte bondesamfunnet. Det var store forskjeller på hva bøndene eide og derfor var det store forskjeller på inntekter og levekår. På 1300-tallet eide bøndene en tredel av jorda som var i landet. Det var også slik at bønder leide ut noe av jorda de eide til andre bønder. På grunn av denne informasjonen kan vi si at mindre enn en firedel av bøndene i Norge var selveiere.

http://www.dn.no/forsiden/naringsliv/article2154408.ece

I middelalderen begynte folk å strømme til byene. Det var på grunn av handel at folk begynte å bosette seg de stedene som hadde fått status som by. På 1200-tallet ble korn, engelsk hvete og baltisk rug de viktigste matvarene som Norge importerte fra utlandet. Den viktigste Norge eksporterte tørrfisk og sild, senere også trelast. Disse varene gikk igjennom Bergen, som var Norges største by. Når handel kom til byene, kom også håndverkerne. De lagde sko, klær og andre gjenstander folk i byene trengte, men solgte også gjenstandene til bondebefolkningen. Sammen med byfolket levde kongen og hans tjenestemenn. 95% av innbyggerne i Norge var bønder mens 5 % var byfolk. Det gir et godt bilde på hvor store forskjeller det var. De som rangerte høyest i samfunnet i middelalderen var de såkalte husfaste mennene. Det var dem som eide eller leide bygårder. Under dem kom håndverkere og skippere. Resten var nederst på rangstigen, dette var som regel arbeidsfolk. Halvparten av bybefolkningen gikk under denne kategorien.

I middelalderen hadde kirken stor makt. I 1152 etablerte erkebispesete seg i Nidaros, i tillegg kom det biskoper i de andre store byene i Norge. Dette gjorde at det ble bygd kloster i nærheten av byene, Utstein kloster er et godt eksempel på dette. Utstein kloster ligger utenfor Stavanger på Mosterøy. I begynnelsen var kirken knyttet til kongen, men på 1100-tallet ble kirken økonomisk uavhengig. For at dette skulle bli mulig var de avhenggie av at de hadde store jordeiendommer slik at de kunne leie ut til bønder, og at de krevde inn tiende fra bøndene. ( tiende er at en måtte betale 1/10 av sitt innkom til kirken (http://no.wikipedia.org/wiki/Tiende)) Biskopene og prestene var de mest lærde i befolkningen. De kunne skrive og lese, og det var i kirken de fleste historiene ble skrevet.

Middelalderen var en blomstringstid for Norge. De begynte å eksportere og importere varer, folk flyttet inn til byene, og folketallet økte. Norge blomstret rett og slett, helt frem til 1300 tallet da pesten kom.

Svartedauden i Norge
Historikeren har kommet frem til at 80% av de som fikk byllepest døde. En kunne nesten tro at dette var gale nok, men byllepesten kunne gå over til lungepest. En kunne bli smittet av lungepest ved dråpesmitte fra allerede smittede personer, mens en ble smittet med byllepest ved at en ble bitt av loppene. Fikk en person lungepset, var det ca 100% sannsynlig at denne personen døde. Sykdommen hadde tre former: enten som byllepest, som lungepest, eller som blodforgiftning. Byllepesten kunne kjennes igjen på forstørrede lymfekjertler som det kunne gå koldbrann i, som hadde en blåsvar farge.Det var på grunn av den blåsvarte fargen at sykdommen ble hetende svartedauden.



http://snl.no/svartedauden

Mange mente at pesten var en straff fra Gud, og mange begynte med bønn og religiøse opptog for å slippe pesten. Etter hvert mistet folk troen på prester og munker, for også disse ble smittet og døde etter hvert. Dette førte til at folk begynte å miste troen på prestene i områdene og det ble ikke bedre når noen prester tok med seg sølvet og rømte.

De som døde av pesten ble begravet i store fellesgraver på kirkegården. Det var flere døde som lå i husene og råtnet fordi folk var for redde for å bli smittet til å hente dem. Det var aldri nødvendig å være redd for at de døde skulle smitte en, fordi loppene forlot kroppen når en døde. Det var flere plasser der det ikke var noen overlevende, og noe plasser var det bare unge og gamle igjen. Pesten slo over hele landet og ingen ble spart.

Norge fikk pesten fra et handelsskip som kom fra England til Bergen i september 1349, men enkelte norske historikere mener at det skal ha vært et lite utbrudd i Oslo allerede høsten 1348. Grunnen til at den ikke spredte seg videre skal ha vært på grunn av vinterkulden. Folk om bord i skipet var døde og syke når skipet la til kai, og når lossingen begynte spredde pesten seg fort. Skipet pesten hadde kommet med ble sendt ut på Byfjorden og senket der. Fra Norge spredde pesten seg til Sverige, Finland, Færøyene og Shetland. Grunnen til at Island og Grønnland ikke fikk pesten var fordi det tok lang tid å resie til disse landene, og folk som var smittet på båtene døde før de kom frem. Uten et mannskap forliste båtene, og kom aldri frem.

Under svartedauden var det mye overtro som knyttet seg til svartedauden. Mange trodde det var en svartkledd og gammel dame som gikk rundt og spredde pesten. Det sies at hun hadde en sopelime og en rake under armen, og hvis hun hadde sopet med sopelimen utenfor et hus skulle alle der dø, men hvis hun raket var det noen i det huset som skulle overleve.

http://www.maihaugen.museum.no/lblve/middel/Kone.jpeg

Den største katastrofen som skjedde i Norge i forbindelse med svartedauden og den store pesten var at skriftspråket gikk tapt. De som kunne skrive var prester, munker og noen storfolk, og prestene døde ut fordi det var de som pleide de syke og ba for dem. På denne tiden hadde den Norske kongen giftet seg med en dansk dronning og landet ble lagt under Danmark og i løpet av 100 år ble det danske skriftspråket innført i Norge.

Norge etter svartedauden
Løpet av to år, tok svartedauden livet av halve Norges befolkning. Før pesten har man beregnet folketallet i Norge til ca. 480 000. Etter svartedauden og de andre epidemiene hadde herjet i Norge, regner man med at det var omkring 180 000 mennesker igjen i landet. Selv om pesten tok livet av to tredjedeler av befolkningen førte dette til at bøndene, og de som overlevde pesten fikk et mye bedre liv. Grunnen til dette er fordi etter pesten, var det mange gårder som ble øde, og dette førte til at de som overlevde fikk rikelig tilgang på ledig jord. På grunn av svartedauden og andre pester stod Norges befolkning nesten stille i ca 100 år.

På denne tiden fikk de overlevende større gårder og de fikk bedre hygiene. Det store flertallet av bondesamfunnet fikk bedre levestandard etter pesten, da de satt igjen med mye mer av det de produserte enn før pesten herjet. Grunnen til dette var fordi det var mye mindre personer i landet, så det var mindre personer som skulle dele det som ble produsert i landet. Ødegårdene ble brukt som beitemark slik at husdyrhold fikk større betydning og også de fikk et bedre "liv" etter denne perioden. Dette førte til at bondefamiliene fikk nå et mye sunnere kosthold enn de noen gang hadde hatt før at det var fordi at gjennom dyrene fikk de tilgang på proteinrik mat som kjøtt, smør og ost. Kosthold er også et viktig for å få et bedre liv, og når bøndene fikk et bedre kosthold ble de mere motstandsdyktige mot sykdommer som var veldig viktig i perioden etter svartedauden.  http://snl.no/Sverige/n%C3%A6ringsliv

Dødeligheten gikk også opp i årene etter svartedauden, og det var fordi det var de eldre som som utgjorde en stor andel av befolkningen, og dette førte til at barn som vokste opp, og barn som ble født ikke fikk det stellet de trengte og folkehelsen var allment svekket.

kirken slapp ikke unna pesten den heller. Flere av dem som døde var prester på grunn av at det var dem som stod for gravferd av de døde og stell av de syke. Sammen med prestene døde også skriftspråket ut. Kriken ble rammet hardt økonomisk fordi tienden gikk ned 60%. Det de eide av jord ble mindre, og derfor gikk det utover økonomien. Men på grunn av pesten ble en ikke lenger prest, nonne eller munk utifra fødsel, men utifra kall og egen fri vilje.På grunn av dette kunne kirken tilpasse seg lettere de nye forholdene.

På grunn av den store befolkningsøkningen frem til 1348 hadde folk begynt å flytte fra tettstedene og innover i landet. Etter pesten kunne dem som hadde overlevd flytte til de gårdene der jorde og dyrkingsmulighetene var best. Dette flyttemønsteret påvirket dialektene og lokale skikker til befolkningen. Ikke bare ble næringsdriften bedre, men de økonomiske forholdene ble også bedre. Som nevnt tidligere måtte bønder som ikke eide sin egen jord, betale leie til dem som eide dem. dette ble kaldt for landskyld. Nå kunne de velge hvilke jordstykker de ville selv, og prute ned leien. Det sies at landskylda gikk ned til en firedel av hva den var før svartedauen kom.

Dette var bra for bøndene, men ikke fult så bra for adlene. Det var adlene som eide jorda bøndene betalte for, og eter svartedauden så døde selfølgelig mange adler. Etter svartedauden hadde adelen minket til 1/3 av hva den var før. På grunn av redusert landskyld tjente adelen mindre, og livsstilen og den sosiale rollen som markerte dem fra bondebefolkningen forsvant.

Norge som stat ble også svekket. Statsinntektene minket, og kongen kunne ikke lenger diktere over bøndene på samme måte som han gjorde før. Nå måtte kongen forhandel med bøndene for å få inntekter. Kongen var avhengige av frivillige bidrag. På grunn av dette kunne det få politiske følger for Norge. Vi vet at i 1380 ble Norge i union med Danmark, og det at Norge ble så hardt rammet av svartedauden kan ha vært en av grunnene til at dette skjedde.

media type="youtube" key="rZy6XilXDZQ" height="315" width="420"

Europa før svartedauden
Første del av middelalderen var før år 100 denne epoken ble kalt for "Tidlig middelalder". I denne tiden var og Europa i ferd med å bli støpt på ny. De fikk nye språk, ny religion og folke slagen forandra seg. De gamle formene var borte. Det var mye ustabilitet i denne tiden, det kunne du spesielt se på de politiske områdene. Det var 5 forskjellige typer aktorer som gjorde krav på politisk makt. det var adelen, keiseren, kongene, de kirkelige lederne med paven i spissen og byborgerne. Det prøvde og to ganger å stable på beina et keiserdømme etter romersk mønster. Først ute var Karl den store i Frankrike i år 800. Senere prøvde Otto 1. å gjøre det samme i tyskland midt på 900-tallet. Begge to prøvde å alliere seg med Paven som hadde stor makt på denne tiden. De møtte stor konkurranse fra lokale konger og fra byborgere. Dette er grunnen til at hovedinntrykket av middelalderen var en periode preget av kaos og ustabilitet.

Etter hvert i middelalderen økte kongemaktene og pavemakten minket. Når det tysk-romerske keiserriket falt på 1200-tallet, var det England og Frankrike som best klarte å bygge sterke stater. Det var bare plass til tre sosiale grupper i føydalsamfunnet som utviklet seg tidlig i middelalderen, disse tre var adel, presteskap og bønder. Men etter år 1000 vokste det fram flere tusen byer i Europa

1300-tallet var det århundre der mye gikk galt i Europa. Før dette hadde det vert en stor oppgangs tid. Det hadde vert tre århundrer med mye vekst og økende velstand. Etter å komme helt til topp begynte det å gå nedover. De klarte ikke å produsere nokk mat til den økende befolkningen. På denne tiden fantes det ingen teknologi som kunne hjelpe dem sånn så det er i våre dager. Det var og mye klima endring på denne tiden og det førte til at det ble vanskelig for bøndene. Avlingene ble regnet bort, mens vintrene ble harde og lange. Overbefolkningen hadde og gjort at jorda var utpint mange steder i Europa. Dette førte til at mang ble under ernært og de ikke hadde penger til å kjøpe klær og det de hadde behov for.

Denne perioden ble kalt for «lille istid». Det var denne perioden som førte til redusert landbruk, hungersnød, pest og krigføring. Svartedauden var en av de pestene som kom. Svartedauden gjord at mer en halvparten av befolkningen døde.



Svartedauden i Europa
Da Svartedauden kom til Europa og Italia fra Asia i 1347, spredte den seg raskt via handelsveiene og kriger. En regner med at det var italienske handelsmenn som fraktet med seg sykdommen til Europa. Derfra spredte den seg raskt til tyskland, frankrige,England og Skandinavia. Samtidig spredte pesten seg til Nordafrika og Midtøsten. Det tok bare seks år, så var den også i Norge, til Bjørgvin (moderne Bergen). "Det kom et skip til Bjørgvin i 1349." Til slutt kom den også til Russland, i 1351. Land som Island ble omtrent spart for pesten, da det var vinterstid, og de fleste skipene gikk ikke, pga. is på vannet. Mannskapet på de skipene som gikk, døde som regel også underveis. Polen ble også spart for pesten, fordi de stengte grensene sine, og isolerte deler av Belgia og Nederland ble også spart. Pesten spredde seg fort, og det var ingen steder å gjemme seg for å unngå å bli smittet. Du var enten heldig som ikke ble smittet, eller så ble du smittet og døde i smerte.

Utbredelse av svartedauden http://www.maridalsspillet.no/om-maridalsspillet/svartedauen.aspx.aspx

Da pesten kom til Europa i 1347 så var det ikke første gangen den hadde kommet dit. På 500-tallet var det store folkevandringer. Det var under disse folkevandringene at pesten gredie spranget over til Europa og herjet her i et par hundre år. Så forsvant den. På grunn av at mongolriket som kom på 1200-tallet ble handelen mellom Asia og Europa igjen åpnet. Og i 1347 slo pesten ut igjen. Det kom først en kraftig epedemi, og etter dette kom den på ny og på ny. Det siste kjente utbruddet i vest-Europa var i Provence i 1722. Etter 1500-tallet var det færre som hadde dødd av sykdommen, dette kan skyldes at imunforsvaret ble mer motstandsdyktig. Selve smitten regner en med kom fra jordekorn som hadde loppene på seg. Jordekornene spredte loppene videre på rotter som igjen spredte dem rund omkring på gårdene. Slik kom loppene i kornet som ble fraktet til Europa.

Det var flere som trodde at pesten var en straff fra gud. Flere begynte på grunn av denne troen med bønn, religiøse opptog og selvpinsler i form av pisking. Mange mente at det var jødenes feil at svartedauen kom. De mente at jødene hadde gjort en form for forgifting slika t sykdommen kom. Jødene ble forfulgt, drept og eiendommene deres ble tatt fra dem. Men pesten rammet prestene og, og uansett hvor mye folk ba til Gud ble de syke og døde. I Europa var det viktig å lage nye gravplasser til de døde. Svarte flagg ble heist der pesten var, og stedene ble sperret av slik at pesten ikke skulle spre seg.

Europa etter svartedauden
Ingen land i Europa ble så hardt rammet av Svartedauden som Norge ble. Ca. 60% av Europas befolkning døde, noe som vil si at 50 millioner mennesker av Europas 80 millioner innbyggere døde Pesten førte til en stor betydelig forandring i økonomien og samfunner i alle deler av verden. En økonomisk historiker ved navn Fernand Braudel konkluderte med at svartedauden forsterket en //resesjon// (en nedgang/tilbakegang) i den europeiske økonomien. Kirkens makt ble også tydelig svekket, fordi folk mistet troen på Gud. Prestene sa at dette var Gud som hadde sendt denne pesten, og derfor begynte folk å "mislike" kirken og derfor miste troen på Gud. Svartedauden gjorde også slik av folk fikk høyere lønn og mer tilgjengelig areal til å dyrke jord, som igjen resulterte i mer mat for folket. Dette fordi det var så mange som døde, og det ble mindre konkurranse om arealet. Det ble også en større mulighet for å drive med husdyr, noe som gjorde at det ble mer kjøtt og meieri-produkter på markedet. De ble da også mer eksport av kjøttprodukter og meieri-produkter, spesielt fra Nederland, Skandinavia og nord av Tyskland. I tillegg svekket svartedauden aristokratiet, dette førte til økt krigføring og styrking av kongemaktene. Dette førte igjen til økt følelse av nasjonalitet.

Det finnes fortsatt tilfeller av svartedauden den dag i dag, men nå kan den heldigvis helbredes med antibiotika. Det siste tilfellet av pest i Norge var i 1654.

Kilder
http://www.maihaugen.museum.no/lblve/middel/middel.html [] [] http://snl.no/svartedauden http://no.wikipedia.org/wiki/Svartedauden http://en.wikipedia.org/wiki/Black_Death http://www.squidoo.com/black-death-history http://www.1902encyclopedia.com/P/PLA/plague-08.html Historie bok s 116-123, s 125-130 http://snl.no/svartedauden http://www.maridalsspillet.no/om-maridalsspillet/svartedauen.aspx.aspx Store norske leksikon, bind 13, s 213. http://www.forskning.no/artikler/2004/juli/1090833676.68 [] [] [] [] []